Pakningen er eroderet.
Ja. Ja, så. Det kunne også være det.
- Kan De lave det? - Ikke billigt.
Ikke billigt. Helt sikkert meget dyrt.
Jeg tog en tuk-tuk forleden.
Den tog ikke den normale vej tilbage til hotellet.
Chaufføren ville køre mig til et andet hotel...
som han var sikker på, jeg ville foretrække.
Man vil jo selvfølgelig gerne tro, at han ville mig det bedste...
og at det ikke var hans svogers.
Man vil gerne stole på andre, ikke sandt?
Men man ved jo aldrig.
Jeg mødte min mand den dag, tivoli kom til byen.
Min veninde og jeg tog en tur på karrusellen.
Hendes hest var i orden, men da den gik i gang...
kunne jeg mærke min vakle, som om den ville falde sammen.
Og så pludselig følte jeg disse arme omkring mig...
og en stemme i mit øre sagde "Stol på mig," og det gjorde jeg.
Uden tøven til den dag, han døde.
Hvor vidunderligt.
Lejligheden blev solgt i sidste uge.
Jeg måtte sælge den for at betale Hughs gæld.
Jeg var nødt til at tage arbejde her, hvilket jeg faktisk elsker.
For selv med Sonnys priser kunne det ikke løbe rundt ellers.
Ikke efter det, der skete med vores opsparing.
Så nej, du har ret.
Man ved aldrig.
Af sted med dig, så. Undskyld mig.
Af sted. Gå hjem! Gå så!
Jeg har allerede udfyldt formularen. De har fået den mange gange.
Der er en proces.
De har en forespørgsel, og for hver skal der udfyldes en formular.
Men det er den samme forespørgsel hver dag.
Og derfor den samme formular, De skal udfylde.
Mrs. Ainslie.
Hvordan kan De holde det her land ud?
Hvad ser De, som jeg ikke ser?
Lyset, farverne.
Smilene.
Den måde, hvorpå folk anser livet for et privilegium, og ikke en ret.
Det lærer mig noget.
Er mælken pasteuriseret?
Ja. Meget "posturiseret."
Men det er ikke sandt, vel? Du lyver for mig nu, fordi-
Nej, nej. Det er i orden. Tak.
Det var en behagelig overraskelse at se Dem gå rundt.
- Var det? - Ja. Det er fremskridt, tror jeg.
Jeg skulle i banken.
I banken.
Ikke at jeg tror, noget har forandret sig...
men vores datter, Laura, hun lovede...
og jeg prøver at forblive optimistisk.
Ellers-
Jeg skulle faktisk ikke i banken. Jeg ledte efter Dem.
Jeg tror faktisk, jeg har ledt efter Dem længe.
- Mrs. Ainslie. - Jean.
Jeg er bøsse.
Som i...
gevær?
Ja, naturligvis. Jeg forstår.
Tak.
For hvad?
For at afværge min fuldkomne ydmygelse.
Som sagt driver dette land mig til vanvid.
Skal vi gå?
Kom der noget?
lkke endnu.
Hvad med nu?
Et øjeblik.
- Du store! - Hvad?
Hør.
Og nu-
Ingen dryp!
Ingen dryp! Heroppe.
Undskyld. Ved ikke, hvor det kom fra. Jeg har aldrig gjort det før.
- Mrs. Ainslie. - Kæreste.
Hvordan har De det? Har De haft en god dag?
Lad mig fortælle dig om vores. Din mand gennem mange år...
som altid har haft ti tommelfingre, har endelig-
- Vi må væk herfra. - Hvad sagde du?
Jeg kan ikke blive her et øjeblik længere.
- Hvorfor ikke? - Undskyld mig.
Vælg en grund. Vælg ti. Klimaet, elendigheden.
Fattigdommen.
Hele denne rejse er en grotesk fantasi.
- Det er på tide at vende hjem. - Hvem betaler for billetterne?
Se os lige. En gruppe selvbedragende gamle fossiler...
der tripper rundt, som om vi holder sabbatår, og ydmyger os selv.
Ikke os. Vi kan ikke betale.
Og jeg kan ikke se dig spørge vores venner derhjemme.
Vi må bare indse sandheden. Vi er gamle. Over sidste salgsdato.
Det er den rene sandhed. Sagens rå, upolerede faktum.
Det eneste, vi dur til er en skide beige bungalow.
Med en dum panikknap i... det dumme hjørne.
Vi må bare få det bedste ud af det, skat.
Jeg tror virkelig, det ville være bedst.
Ja så!
Hvis jeg vil høre din mening, skal du nok få den.
Kom nu. Svar.
Svar. Svar.
Så siger jeg tak for Deres opringning.
Jeg ringer tilbage, når jeg har talt med min chef.
Sunaina, jeg må se dig. Jeg er nødt til det.
Hvis jeg ikke kan holde dig i mine arme i nat, så bliver jeg vanvittig.
Jeg længes efter dig. Jeg brænder efter dig.
Jeg tror, det er min søster, du brænder efter, Sonny-boy.
Tak, Jay. Tak.
Hej.
Privat linje, Sunaina. Siger de ord dig noget?
Han tog telefonen. Hvad kunne jeg gøre?
Jeg savner dig.
Jeg savner dig hvert øjeblik. Kom og mød mig. I aften.
Jeg kan ikke i aften.
Det er vores forældres sølvbryllup. Sig det til din mor.
Kom bagefter. Kom sent.
Så sover du.
- Nej, jeg venter. - Du sover.
Men jeg kan vække dig på den specielle måde.
- Sniger du dig ind? - Jeg skammer mig ikke.
Nej, det gør jeg heller ikke. Absolut ikke.
Der er ingen skam. Du behøver ikke komme snigende.
Men hvis du kunne være meget stille og ikke lade nogen se...
så ville det ikke gøre noget.
Sunaina?
Jeg ville sige noget dig til dig.
Vil du sige til hende, at jeg var glad for at komme?
Glad for, at hun inviterede mig.
Glad for at møde hendes familie- hendes bedstemor og børn.
Hun spørger, om du har børn.
Nej, jeg passede andres.
Bare for én familie.
Jeg var hos dem i årevis.
Jeg styrede huset. Styrede regnskabet, gjorde det hele.
Passede dem, som var de mine egne.
En dag besluttede de, at jeg havde brug for hjælp.
Jeg var taknemmelig.
De fik fat i den her unge kvinde.
Jeg prøvede at lære hende det.
Ikke bare regnskabet.
Hvordan man gør baconen sprød, som herren foretrak det.
Og hvordan den lille holdt af at få sit hår børstet.
Bare de små ting...
som man kun ved, hvis man virkelig bryder sig om dem.
Jeg må have gjort det godt.
For de sagde, de ikke længere kunne bruge mig.
De takkede mig for min tjeneste...
som om det var alt, hvad det var.
Jeg fandt langt om længe en lejlighed.
Problemet var at finde noget at gøre med al den tid, jeg havde.
For lejligheden- Den er så lille, at den er pletfri på en halv time.
Og hvad skal jeg så lave?
Resten af dagen?
- Vil du give hende dem her? - Naturligvis.
HAR DU MISTET VIGØREN?
John Smith.
Mr. John Smith.
Det er rigtigt. Mig.
Denne vej.
Hallo? Hotel Morgenfrue.
Er det nu?
Det er nu.
Er De ikke bekymret over faren ved sex i Deres alder?
Hvis hun dør, så dør hun.
Fremskridt! Fremskridt! Mrs. Donnelly! Mrs. Hardcastle!
Hjulet drejer så afgørende i vores favør!
Mr. Dashwood, alle sammen, store nyheder!
- Hvad er der, Sonny? - De virker. De virker!
Det er sandelig gode nyheder. Hvad virker?
Telefonerne på Hotel Morgenfrue. Jeg må sige det til alle.
- Jeg må sige det til min mor! - Tillykke.
Mr. Dashwood, vent. Der er en opringning til Dem.
De kan umuligt finde noget på det kontor.
De har nok bare valgt en tilfældig adresse...
bare så jeg holder op med at være på nakken af dem.
Det har de garanteret.
Det er ikke noget.
Tror du vel, det er noget?
Jeg synes, du bare skulle banke på og se.
Undskyld, jeg forstyrrer.
Jeg hedder Graham Dashwood.
Og for mange år siden-
Jeg ved, hvem De er.
Jeg beklager. Jeg ved ikke, hvem De er.
Jeg er Gaurika, Manojs kone.
Jeg er glad for at møde Dem.
Hvis De ville- Hvis De bare vil sige til ham, at jeg kom forbi.
Det ville jeg sætte pris på.
- Hvad tænkte hun mon? - Hvabehar?
Hans kone. Manojs kone.
Hun vidste, hvem Graham var. Har han fortalt hende det?
- Tror De, vi finder ud af det i morgen? - Ikke mig.
Jeg er på vej til Badi Mahal-paladset. Jeg glæder mig meget.
- Jeg har læst alt om det. - Fortæl mig om det.
Ja, hvis jeg kunne huske det-
Kom endelig. God mad. Romantisk musik. Kom.
Vi har allerede spist. Ellers tak.
Kom nu endelig.
En fræk aftale ved midnat, hvor forrygende.
Undskyld. Det må De virkelig undskylde.
Jeg ved ikke, hvad De hedder, men jeg beklager dybt.
Det skal De da ikke. Det er mere, end jeg har fået i ugevis.
- Hvis De nu bare- - Bare rolig, mrs. Hardcastle!
Jeg kan forklare alting.
Du godeste, du er nøgen?
Mrs. Hardcastle, jeg må undskylde med den dybeste ærlighed.
Hvordan kunne du glemme at sige, du ikke var på dit værelse?
Ja, til dig må jeg også undskylde. Gå nu. Ud med dig.
Hvad foregår der her? Hvem skreg?
Nej, nej, nej.
Det er et respektabelt hotel, ikke et bordel.
Du der, tag dine ting og forsvind. Forsvind.
Mrs. Hardcastle, jeg havde forventet mere af Dem.
Det her er faktisk præcis, hvad jeg forventede mig. Ikke desto mindre-
Mrs. Kapoor, jeg er Sunaina.
Da jeg ikke vil betale for dine ydelser...
har dit navn ingen interesse.
Hvordan kender du mit?
Fordi det er min Sunaina.
Det er pigen, som du beskrev som ikke for moderne?
Det er ved at blive interessant.
Mummyji, misforstå nu ikke.
Sunaina var her ikke for at være sammen med mrs. Hardcastle.
Hun var her for at gå i seng med mig.
Er det sådan en kvinde, du er?
Okay. Hver sin smag.
Men sig aldrig, at du er en passende kone for min søn.
Tag nu bare dine ting og forsvind.
Sunaina?
Hvordan gik det?
Jeg har set toppen af bjerget.
Og det er godt.
Jeg besøgte én i går.
En mand, jeg ikke har set i årevis.
En mand, jeg har elsket hele livet.
En mand?
Ja.
Fortsæt.
Jeg vidste ikke, hvordan han havde haft det i mellemtiden.
Jeg ville ikke gætte...
for jeg havde bragt ham og hans familie i vanære...
og jeg forestillede mig, at han hadede mig.
Men vi talte hele natten.
Ja, han har været lykkelig.
Han har haft et fredfyldt liv, og...
han har aldrig glemt mig.
Det var, hvad han sagde.
I al den tid troede jeg, jeg havde dømt ham til et liv i skam.
Men det var mig, der var i fængsel.
Men ikke længere.
Toppen af bjerget.
Hvordan var natten?
Ret speciel.
Du er tilbage igen.
Det har været en bemærkelsesværdig nat på alle måder.
Fortæl først dine nyheder.
Fortæl først dine nyheder, og s-
Dag 45.
Det var naturligvis uundgåeligt.
Hvis man samler nok gamle mennesker på ét sted...
så går der ikke længe, før én af dem ryger.
Graham døde af en hjertelidelse, han har haft i mange år.
Så han vidste, før han tog af sted at han aldrig ville komme tilbage.
Han ville dø i Indien.
Det skulle vi bare ikke vide.
Han holdt sit løfte om at tage mig med til Udaipur.
Manoj ville give ham en Hindu-begravelse der, ved søen.
Ved det sted, de havde været sammen.
Ikke et helligt sted.
Selv om det måske var det for dem.
Det tager lang tid for en krop at blive opslugt.
Mange timer for de sørgende at huske deres døde.
Ilden skal tændes ved solopgang...
og ved solnedgang må der kun være aske tilbage.
Er det vores ven, vi sørger over...
hvis liv vi kendte så lidt til?
Eller er det vores eget tab, vi begræder?
Har vi rejst langt nok til, at vi kan lade vores egne tårer falde?
Når nogen dør, tænker man over sit eget liv.
Og jeg vil ikke blive ældre.
Jeg vil ikke ses ned på.
Blive marginaliseret og ignoreret af samfundet.
Jeg vil ikke være den første, de lader gå fra flyet i et gidseldrama.
Hallo.
Jeg undrede mig over, hvor De var. Vi får en drink oppe på taget.
Jeg tog ud for at se Gaurika, Manojs kone.
Hvorfor?
Jeg ville spørge, hvor meget hun vidste.
Svaret er, at hun vidste det hele.
At han elskede en anden mand, at han altid ville gøre det.
Han fortalte hende det, da ægteskabet blev arrangeret.
De havde slet ingen hemmeligheder for hinanden.
Det er det rigtige, ikke?
Det må være det rigtige.
Det fik mig til at indse, hvor jeg har svigtet Hugh.
Hvad nytte er et ægteskab, når man intet deler?
Mrs. Greenslade.
Må jeg få min mand tilbage nu?
Douglas?
- Tilgiv mig. - Undskyld. Undskyld.
- Tilgiv mig. - Undskyld.
Hun var ked af det.
Spar mig for din forklaring. Tror du, jeg er jaloux?
Hvorfor skulle du ellers ydmyge mig og Evelyn?
Du klarer vist fint at ydmyge dig selv.
Kan du forestille dig, hvor ubehageligt det er for alle...
at se dig sukke efter den smiskende eks-husmor med de plirrende øjne...
og udnytte hendes ensomhed?
Kan du høre dig selv? Kan du?
Aner du overhovedet, hvilken frygtelig person, du er blevet?
Du spreder kun endeløs negativitet.
Du nægter at se nogen form for lys og glæde...
selv når det stirrer dig i ansigtet.
Og et desperat behov for at kvæle ethvert tegn på lykke i mig og andre.
Utroligt, at jeg ikke er til fals for ethvert venligt ord eller gestus...
jeg møder, men det er jeg ikke!
Ud fra en idé om udtørret loyalitet og respekt.
Hvilket jeg sgu aldrig får fra dig.
Jeg tjekkede min mail.
Der er en fra Laura.
Har du det godt?
Jeg skal bare have et glas vand.
Det var en gin og tonic.
Det ved jeg nu.
Hvad er der sket?
Godaften, Ainslies.
Hvordan har I det?
Vi har det særlig godt. Douglas, fortæl dem vores nyheder.
Vi tager hjem.
Så nu beder jeg dig åbne for pengekassen, mr. Maruthi...
og gøre det hurtigt.
Så fase 2 af udbygningen af...
Det bedste eksotiske Hotel Morgenfrue kan begynde med det samme.
Mrs. Donnelly, mener jeg.
Hvis du venligst vil følge mig til første etage-
- Hvordan står det til på hotellet? - Mr. Maruthi.
Det går bedre. Det bliver bedre.
Ser du? Dyb tilfredsstillelse.
Sådan er det uundgåelige resultat af et langt ophold på Hotel Morgenfrue.
- Hvad laver de mænd der? - De arbejder for mig, mr. Maruthi.
For at skabe et hjem for ældre, der er så vidunderligt...
at de simpelthen nægter at dø.
Stirrer døden i øjnene og siger-
Hvad laver de mænd?
Mummyji, hvad sker der her?
Sonny, jeg har talt med dine brødre. De har besluttet at sælge hotellet.
De er her for at vurdere bygningen.
De vurderer jorden. De er ligeglade med bygningen.
De vil rive den ned.
De kunne ikke vente en måned på at den vælter af sig selv, vel?
Du gør grin, Mummyji, men jeg ved, du ikke ler indeni.
Du vil ikke se denne drøm ødelagt. Send dem væk.
Nej, beta, det er for sent.
Mummyji, hvis du vil se disse tal-
Jeg behøver ikke se dem. Jeg ved, de ikke stemmer.
Der er stadig tid til at vende udviklingen.
- Med et lille tilskud- - Hvem vil tiltro dig penge?
Du, som ikke engang kan styre en chai-biks? Lige som din far.
Minder jeg dig så meget om ham?
- Er det derfor, du er ond ved mig? - Synes du, jeg er ond?
Du elskede min far, og han elskede dette hotel.
Vil du ende som en ødelagt mand ligesom ham?
Sig nu bare farvel til alt dette, og kom tilbage til Delhi med mig.
Dit liv bliver meget lettere.
Nej. Ikke lettere, Mummyji. Mindre.
Mrs. Donnelly.
Kan jeg hjælpe Dem?
Måske.
Kan De bruge en computer?
Mrs. Ainslie sagde, hun vidste hvor jeg kan få noget, jeg har brug for.
Nogle kiks.
Hun sagde, jeg kunne finde dem på "Oline"?
Held og lykke.
Det hele er faktisk fantastisk spændende.
Ikke bare at gå ombord på flyet, men at gå ombord og til venstre.
- Til venstre? - Første klasse.
Og være hjemme i tide til vores 40-års bryllupsdag.
Vi har ikke helt besluttet, hvordan begivenheden skal fejres.
Måske med et minuts stilhed.
- Nå, mr. Maruthi- - Mrs. Donnelly, hør nu.
Kald mig Bhanuprakash.
For lille. Én stor er nok til os alle.
Jeg tror faktisk, jeg går.
De er vist ved at gøre klar til en festival.
Én af os skulle måske holde Dem med selskab?
- Jeg går gerne sammen med Dem. - Nej, det er i orden.
Jeg er så glad for jeres datters succes, og at det er gået så godt.
Tak.
RESERVATIONER
Skat? Skat.
Det er mig.
Jeg ville bare høre din stemme.
Åh, nej. Nej, undskyld. Jeg tænkte slet ikke på tiden.
Hvordan går det? Og Polly? Hvordan har drengene det?
Godt. Godt. Jeg er glad for, du har læst den.
Ja. Ja, jeg har fået et par ganske gode venner.
Nej, jeg har det fint. Det har jeg da. Helt fint.
Så er det tid, dame.
Det er ved at være slut med pengene, så-
Så jeg ringer en anden gang.
Okay. Farvel, kæreste. Jeg ringer igen snart. Farvel.
Sonny.
Sonny!
Mrs. Greenslade, hvor er de andre?
De er på vej tilbage til hotellet. Hvad er der galt?
Jeg ville advare Dem om nogle vigtige forandringer, der er ved at ske.
De er absolut alle, uden tvivl meget positive.
Hvad snakker du om?
Jeg kan med glæde meddele, at Hotel Morgenfrue lukker.
Og dets beboere vender glade hjem til deres eget land.
Hvad?
Vær blot rolig i den viden, at jeres hjemrejse...
er arrangeret og betalt for af hotellet.
Rejsen hertil var arrangeret og betalt af hotellet, og se hvordan det gik.
Jeg vil hellere gå tilbage til England.
Jeg vil helst slet ikke tilbage.
Tilbage til hvor?
Og for mig er nyhederne endnu bedre.
Jeg skal flytte til Delhi og bo hos min mor.
Derudover skal jeg giftes med en højst egnet person efter hendes valg...
som jeg ser frem til at møde, før vi skal være sammen resten af livet.
- Havde du ikke en kæreste? - Hun er ikke min kæreste længere.
Det er en katastrofe.
Nej. Så må vi håndtere den som en triumf, frue.
Er det ikke, hvad jeres mr. Kipling siger?
Selvom, naturligvis, vi har et problem her...
for jeg, Sunil Indrajit Kapoor, har aldrig haft en triumf.
Så jeg ved ikke, hvordan man håndterer dem.
Nej, jeg har kun haft en konstant række katastrofer...
afbrudt af tilfældige katastrofer i en endeløs strøm af total-
Sonny, elsker du Sunaina?
- Dybest muligt. - Har du sagt det til hende?
Det er fordi, jeg elsker hende, at jeg ikke må sige det.
Hun kan gøre det meget bedre end mig, frue.
Kvinder elsker at høre sådan noget. Et stærkt elskovsmiddel.
- Er det virkelig? - Nej, selvfølgelig ikke.
Find hende med det samme, før hun tror dig, og du mister hende for evigt.
Du kan få alt, hvad du vil, Sonny.
Du skal bare holde op med at vente til nogen siger, du har fortjent det.
- Du godeste. - Eller bliv ved at svigte dig selv og-
Mrs. Greenslade, hold op med at bore.
De har fundet olie, frue!
Jeg bad ham komme og bo hos mig.
Er det mon klogt? Jeg ved ikke, om han er renlig.
Du synes, det er for tidligt.
- Det er lige meget hvad jeg synes. - Det er for tidligt.
I vores alder har vi ikke den luksus at tage os god tid...
og det er enten det, eller også tager han hjem og-
Jeg ønsker jer alt godt.
Har du ikke mødt nogen?
Jeg er single af valg.
Bare ikke mit valg.
Jeg tror faktisk, det er slut.
For mig. Med mænd.
Og hvis dét er væk...
så ved jeg ikke helt, hvad der er tilbage.
Vidste du, at Norman tog piller med, den første nat han blev hos mig?
Det virkede åbenbart.
De faldt ud af hans lomme, og jeg ville ikke have det sådan.
Så jeg byttede dem ud.
Han kørte hele natten på to panodiler.
Det er aldrig slut.
Sørger du for, at den lille taske er omme bagi sammen med mig?
Omme bag i? Bag i. Forstår du?
Undskyld mig.
Vil du helst undgå ham?
Min pung. Jeg har glemt min pung.
Det er jeg ked af. Det tager blot et øjeblik.
Hun er ikke tilbage endnu.
Okay.
Så kunne du måske fortælle hende, at jeg sagde...
farvel.
Falsk alarm. Jeg havde den hele tiden.
Lad os komme af sted.
Mens jeg har Dem, må jeg så fortælle om vores specialtilbud?
Det er et godt tidspunkt nu til at overveje at udnytte-
Jeg må tale med dig
vores nye og forbedrede system.
Sunaina!
Hov, hvad sker der?
Sonny?
Jeg må se Sunaina.
Hun er på arbejde. Når hun har fri, vil hun ikke se dig.
Jay.
Du er den søn, min mor ville ønske, jeg var.
En intelligent mand med et godt hoved for forretninger.
Du ser tingene, som de er, og ikke som du ønsker, de var.
Så kom for helvede af vejen!
Eller giv hende en besked.
Sig til hende, hvad jeg skulle have sagt den dag, vi mødtes.
Hvad jeg vil sige til enhver, der spørger, og mange, der ikke gør.
- Selv din mor? - Selv min mor?
- Hans mor. - Din mor.
Jeg vil sige det til alle landets mødre.
- Hvad vil du sige til dem? - Hvad vil du sige til dem?
Det eneste, der betyder noget i verden.
At jeg elsker dig og altid vil gøre det.
Og med "dig" mener jeg Sunaina, Jay, ikke dig.
Selv om, hvis du bliver min svoger, håber jeg, vi kan blive bedre venner.
Hvorfor siger han det først nu?
Du spørger ham.
Hvorfor siger du det først nu?
Fordi, Sunaina...
mit livs kærlighed, jeg vil ikke længere tro, at jeg ikke er værdig.
For kun ved at elske dig, som du fortjener, bliver jeg det.
Sjovt, de kalder det myldretiden, når intet bevæger sig.
Ja, det er jo ikke så... sjovt.
- Hvor tror I, I skal hen? - Det må De nok spørge om.
Vi flytter sammen, mrs. D.
- Allerede? - Den har vi hørt før.
Hotellet lukker, mrs. Donnelly.
Det behøver det ikke.
Jeg har kigget på regnskabet.
Må jeg?
Mummyji.
Mummyji, kan du huske, hvad min far plejede at sige?
At intet sker, med mindre vi drømmer først.
Og jeg har drømt, Mummyji, og som ham har jeg fejlet.
Hotel Morgenfrue ligger snart i ruiner, og det kan jeg godt leve med.
Men det eneste, jeg ikke vil er at leve uden denne pige.
Det er Sunaina Shantanu Palawar.
Kvinden jeg elsker og vil giftes med.
Det er mig en glæde at møde Dem, mrs. Kapoor.
Nej, Sonny. Jeg forbyder det.
Jeg forbyder denne forbindelse.
Helt og fuldstændigt. Hører du mig?
Det kan ikke ske.
Hvad siger han?
Han siger, han har været hos familien så længe, han kan huske.
Og han kan huske et andet skænderi.
Mellem to unge og deres forældre.
Og han husker det øjeblik, hvor den unge mand...
sagde sin mor imod-
Og sagde...
"Ja, jeg vil giftes med denne kvinde."
"Ja, hun kommer fra en anden baggrund..."
"men hun er klog, og hun er smuk..."
"og jeg elsker hende."
Jeg ved ikke, hvem han taler om.
Sunaina, jeg har måske ikke ret til at dømme...
men jeg har en mors ret til at bekymre mig.
Pas på min yndlingssøn.
Undskyld. Jeg forstår ikke helt. Kan jeg blive eller ej?
- Det afhænger af regnskabet. - Regnskabet?
Det viser sig, at den oprindelige plan for hotellet var god.
Den virker. Bare ikke i hænderne på en sindssyg.
Jeg vidste, det var en god plan.
Det, stedet har brug for, er penge.
Og gæster, herunder dem, der allerede er her.
Desværre har min investor, mr. Maruthi, besluttet at...
selv om han har stor beundring for mine bestræbelser-
- Han har skiftet mening. - Har De talt med ham?
Så længe, der er en med forstand til at hjælpe direktøren.
Nej. Direktøren har ikke brug for hjælp, frue.
Sonny.
Direktøren har brug for lidt hjælp.
Vil I så blive?
- Det vil jeg gerne. - I hytten på taget?
Vi har et dobbeltværelse, badeværelse en suite og en dør, der virker.
Mr. Dashwood, har, som De ved, forladt os for nylig.
Mrs. Hardcastle, du bliver.
- Alene? - Jeg ved, du ikke er i form, kære.
Mangler måske lidt selvtillid.
Men du er en fuldblods. Du kommer igen.
Hvad med Dem, mrs. Greenslade?
Hvad med mig, mrs. Donnelly?
Vi har ikke talt meget sammen, De og jeg.
Mit tab, kan jeg se.
Vil De blive?
Jeg ved ikke, hvad jeg skal.
Intet her er blevet helt, som jeg havde forventet.
Det er der ikke meget, der gør.
Men nogle gange sker der noget godt i stedet.
Skal De ikke på arbejde i morgen?
Jo.
Hvis I vil have mig undskyldt.
Hvis jeg kan stå på egne ben, så kan I også.
Hvem er den nye vicedirektør?
Mr. Maruthi havde mig i tankerne.
Vil De søge jobbet?
En stol, tak.
Det er motion nok for i dag.
Kontoret.
Tag det nu roligt.
Det er fuldstændig latterligt.
Vi kunne stå her i timevis. Vi kan ikke komme herfra.
- Måske kan vi. - Dig!
Kan du køre os til lufthavnen?
Jeg er ked af det. Det er langt. Trætte ben. Ikke muligt.
Jeg giver dig alt, hvad jeg har.
Okay, sæt jer ind, kom så.
Vil du tage vores bagage ud?
Kom nu, Douglas. Kom nu, Douglas, kom.
- Nej, kan ikke tage folk og bagage. - Hvad?
Det er umuligt. To personer, ingen bagage. En person og bagage.
Hvad nu, hvis jeg giver dig noget andet? Mit ur.
Ja, da. Tak. Men stadig ikke muligt, frue.
Lad os tage tilbage til hotellet, så rejser vi i morgen.
Nej.
Han kan ikke gøre det. Du hørte ham.
- Han kan tage én person og bagage. - Ja, men-
Kunne skæbnen finde en bedre måde at fortælle os det, vi skal høre?
- Og hvad er der? - At det er slut.
At det har været slut i lang, lang, tid.
Det er ikke tiden for den snak. Lad os vente, til vi kommer hjem.
Jeg er nødt til at tage af sted, Douglas.
Jeg lader dig ikke gøre det.
Nej. Du vil komme efter mig.
Jagte mig til lufthavnen. Sige, at alt er i orden.
Men lad være.
For sandheden er-
Sandheden er, at vi begge fortjener mere, end vi havde.
Og det er kun pga. din...
venlighed og din-
din loyalitet, at du ikke vil indrømme det.
Jeg skal nok klare mig.
Jeg drejer til venstre.
Farvel, Douglas.
Dag 51.
Den eneste rigtige forsømmelse er at undlade at prøve.
Målet for succes er, hvordan vi håndterer skuffelser.
Som vi jo skal.
Vi kom hertil, og vi prøvede.
Alle på forskellig vis.
Kan man bebrejde os følelsen af, at vi er for gamle til at ændre os?
For bange for skuffelsen til at starte på ny?
Vi står op om morgenen.
Vi gør vores bedste.
Intet andet betyder noget.
- Du er her stadig. - Jeg nåede ikke flyet.
- Hvad med Jean? - Hun nåede det.
Jeg havde faktisk en ret interessant nat.
Jeg mødte samme taxachauffør, men jeg lod ham køre mig til broderens hotel.
Hvilket ikke rigtig var et hotel, men mere et-
et bordel, vel.
De gav mig en pibe og sagde, det var æbletobak.
Men det er ikke, hvad de kaldte det, da jeg var studerende.
Så jeg bød dem farvel og tog af sted.
Jeg havde brug for tid til... at tænke.
Den her by om natten er noget særligt.
Jeg tror måske, æbletobakken hjalp.
- Jeg kommer for sent på arbejde. - Nå, ja.
Hvornår har De fri?
Jeg er hjemme kl. 17.
- Tetid. - Ja.
- Hvordan kan De lide den? - Med lidt mælk.
Okay.
Men det er også sandt, at den, som intet risikerer...
heller ikke gør noget, eller har noget.
Vi ved kun om fremtiden, at den vil blive anderledes.
VICEDIREKTØR
Bare en underskrift.
Tak. Nyd opholdet.
Velkommen.
Det er en bygning med megen karakter...
Men det, vi frygter, er måske, at det vil blive det samme.
Så vi må fejre forandringen.
For, som nogen engang sagde, så ender alting godt.
Og hvis ikke alt er godt, så tro mig-
Så er det ikke slut endnu.
Oversættelse: Camilla Kieliger
Danish